Mercè Nicolau i Cosson - (:unkn) unknown (My University, 2018)
Filla del mestre Antoni Nicolau, destaca també com a pianista i, al marge de la seva carrera actoral, exerceix la docència a l’Escola Municipal de Música de Barcelona. Es forma com a actriu a l’Escola Catalana d’Art Dramàtic i debuta el 1915 amb Misteri de dolor, d’Adrià Gual. Des d’aleshores, el seu reconeixement públic va en ascens. El 1917 s’integra a la  companyia d’Enric Borràs, fins que el 1922 forma companyia pròpia amb al primer actor i director Enric Giménez, amb qui, de manera intermitent, col·laborarà fins el 1936. D’aquesta època, cal destacar el cicle Teatre d’Art a l’Estudi Cirera, que va consistir en cinc sessions en què es van representar versions catalanes de diverses obres estrangeres protagonitzades per dones. Després d’una temporada amb Josep Clapera al Poliorama, del 1928 al 1929 Mercè Nicolau actua com a primera actriu de la Companyia Catalana del teatre Apol·lo, sota la direcció de Francesc Esteve i J. Rodríguez Palmers. A la temporada següent, passa a formar part de la Companyia de Vodevil i Teatre Modern que dirigeix M. Salvat. A partir del març del 1933, torna a col·laborar amb Enric Giménez. A finals d’aquest d’any emprèn amb el CADCI (Centre Autonomista de Dependents de la Industria i del Comerç) un cicle gratuït de teatre català, amb reposicions de Guimerà, Rusiñol, Puig i Ferreter, etc. També col·labora amb la Tertúlia Catalanista, al teatre Studium, amb la representació d’obres de teatre estrangeres traduïdes al català. El 1934, la companyia de Mercè i Ramon Martori és seleccionada per dur a terme la temporada oficial de Teatre Català al Poliorama, sota la direcció de J. Pous i Pagès. La temporada següent la fa al teatre Novetats, juntament amb Enric Giménez i Ramon Martori. Després de la guerra, actua al teatre Victòria en diverses obres en espanyol i en les pel·lícules Los ladrones somos gente honrada i Siempre mujeres. El 1946 torna al teatre català amb la companyia Vila-Daví. Més endavant, estableix companyia pròpia amb Josep Bruguera. Alhora, participa a Ràdio Barcelona a la programació de Ràdio Teatre de Ràdio Barcelona. Mor a Barcelona el mes de juny del 1968.
Mercè Nicolau destaca pel seu paper en la difusió del teatre en català, tant autòcton com traduït; tant el popular com l’adreçat a un públic més selecte. En aquest sentit, cal destacar les representacions que va fer en col·laboració amb el CADCI, el cicle Teatre d’Art o la participació en peces remarcables del repertori teatral anterior al 1936, com l’obra Madame, de Lluís Elias. Com en el cas de Maria Vila o Pius Daví, la trajectòria professional de Mercè Nicolau constitueix un pont entre el teatre català de preguerra i la represa posterior.
Keywords: Actriu