Diabéticas aceleradas - (:unkn) unknown (My University, 2018)
Companyia teatral creada majoritàriament pels membres que havien constituït el grup Cingle Verd —Joan Bauçà, Josep Noguera i Gabriel Socies—, sorgit del grup de teatre Institut Maura, i per Lina Mira, que provenia del grup musical Peor Imposible, format a principis dels anys vuitanta. Tot i que els integrants han anat canviant al llarg del temps, Joan Bauçà i Josep Noguera són els que s'hi han mantingut com a nucli essencial des del primer moment. Al llarg d'aquests anys, han format part del grup diversos actors i actrius de les Illes, com ara Antoni Socies, Miquel Adrover, Pere Terrassa (Vivian Caoba), Catalina Valls, Pepa Charro, Joan Carles Bestard, Erik Nova i Margalida López.
«Horterisme» autòcton i universal, paròdia, bogeria transvestida, desmitificació de gèneres teatrals i televisius i playbacks —de Mari Trini a Madonna o de Pimpinella a Tina Turner— són alguns dels elements que sempre han caracteritzat el treball de Diabéticas Aceleradas. Han actuat en discoteques, places de toros, teatres i, fins i tot, platós de televisió d'arreu de Mallorca durant més de vint-i-cinc anys.
La seva primera actuació fou a la discoteca Abraxas, situada al barri del Jonquet (Palma), quan el productor Daniel Panulo va elegir la companyia per a un muntatge de cabaret titulat Productos Lola. No obstant això, la seva consolidació com a grup va arribar quan començaren a actuar en locals de la plaça Gomila (Palma). Els espectacles es basaven en la interpretació de playbacks accelerats de temes molt coneguts, mesclats amb improvisacions amb una estètica kitsch de to provocatiu. Una mostra n'és la primera actuació com a Diabéticas Aceleradas, una festa organitzada per la revista Primera Línea en la qual interpretaren temes tan coneguts com «La, la, la», de Massiel, o la burlesca adaptació de «No llores por mi, Argentina», que van convertir en «No llores por mi, Catalina».
Ben aviat la companyia es traslladà a Madrid, on actuà en espectacles amb Radio Futura, Ana Curra, Gabinete Caligari o Alaska. Amb aquesta darrera, el grup va arribar a compartir cartell a la sala ¡Oh Madrid!. Durant aquells anys, la seva presència en la televisió fou habitual, tant a TVE com a Tele 5. Pedro Almodóvar va convidar Diabéticas Aceleradas a actuar en la festa de presentació de la seva pel·lícula Átame, i ell mateix els va obrir les portes de París i Canes, on van participar en les estrenes Tacones lejanos i, anys més tard, en La mala educación.
Si bé l'estada a Madrid va durar deu anys, en tornar a Mallorca començaren a fer teatre de text. Per a l'estrena a Palma de l'espectacle Insulina mon amour, estrenada primer a Madrid, van incloure una escena de pageses mallorquines (les matanceres), que fou el germen de la trilogia Ses matanceres, escrita conjuntament amb Bartomeu Canyelles, que s'integrà al grup com a director i coautor de les obres. Amb les dues primeres peces d'aquesta trilogia participaren en el Festival Grec de Barcelona i aconseguiren la fama teatral. Així doncs, de Ses matanceres van fortes (1997) es van fer més de set-centes representacions; de Ses matanceres, capítol 2: Francisqueta Maria, depila'm aviat que tenc una boda (1997) s'aconseguiren deu mil espectadors en vint dies, i Ses matanceres i 3: nines, hem de matar sa vella (1998) fou també un gran èxit. Totes tres es caracteritzen per mostrar unes situacions pròpies del teatre regional, per una òptica desmitificadora i d'humor gruixut. Després estrenaren C/Amargura, 13 a Palma, amb la qual feren una gira per diversos pobles de Mallorca i que també arribà al Teatre Arnau de Barcelona. A continuació presentaren Estàs bàrbara! i tornaren a iniciar els seus espectacles de cabaret amb Rumore. Des de llavors, no han deixat d'estrenar muntatges a l'Auditori de Palma: Monges i mongetes (2001), Quin fum fa (2002), Urgensias (2003), Esta noche viene Pedro (2005), Càstins (2007), Ses matanceres, m'has dita? (Tot torna) (2010), Majórica (2010) i Més someres que mai (el musical) (2012).
Des de sempre han combinat l'activitat teatral amb actuacions de televisió. El 1998 interpretaren els tretze capítols de la sèrie Cocarroi TiVí per a Telenova – Canal 37 i representaren espectacles musicoteatrals. El 2010, Diabéticas Aceleradas celebraren els vint-i-cinc anys explotant la burla populista i la paròdia i actuaren a la televisió en la Gala Diabetiquíssimas-25 anys, que es va emetre el 2011 per IB3.
Amb tot, la companyia teatral es caracteritza per combinar el cabaret, els esquetxos televisius, la presentació d'esdeveniments i la comèdia àcida. La seva proposta, que combina el teatre popular amb la música i la interacció del públic, fa una lectura plena d'humor i de bogeria de la societat contemporània.
Keywords: Teatre regional – comèdia – cabaret